Hvordan jeg endte i denne vanskelige situasjonen, får jeg aldri vite.
Helt utrolig.
A bli henrettet for en forbrytelse jeg aldri begikk.
Hele menneskeheten er vel selvsagt i samme båt?
Hele menneskeheten er i siste instans henrettet for noe de aldri gjorde?
Forskjellen er at alle mennesker må til pers til slutt,
men jeg skal til pers klokken seks i morgen tidlig.
Jeg skulle egentlig til pers klokken fem, men jeg har en smart advokat.
Jeg har en dragende lengsel mot å være ung igjen.
En gutt. Slike lykkelige minner fra vårt sommerhus.
Onkel Nikolai med hans vidunderlige latter.
Herregud, han var frastøtende.
Så var det bestemor og bestefar, som hadde vært gift i 50 år
og fremdeles følte så dypt for hverandre som den dagen de møttes.
Og min egen far, en kjekk og generøs mann.
I tillegg til våre vinter- og sommersteder, eide han et verdifullt stykke jord.
Sant nok var det et lite stykke. Men han hadde det med seg hvor han enn gikk.
Dimitri Pietrovich! Jeg vil gjerne kjøpe jorda di.
Denne jorda er ikke til salgs.
En dag håper jeg å bygge på den.
Han var en idiot. Men jeg elsket ham.
Og så var det min mor, som lagde de deiligste blintzer i hele verden.
Det var selvsagt også Gamle Gregor, og hans sønn Unge Gregor.
Unge Gregors sønn var eldre enn Gamle Gregor.
Ingen kunne finne ut hvordan det hadde skjedd.
Mine to brødre, Ivan og Mikhail, pleide å leke små, morsomme leker.
Men jeg hadde et helt annet syn på meg selv som barn.
Min første erfaring med døden var med en av våre livegne, Gamle Nehamkin.
Gamle Nehamkin var på taket og satte opp en lynavleder da en storm brøt ut.
Etter at han uteble fra middag, gikk mor for å lete etter ham.
Hva er det, Gamle Nehamkin? Du ser ikke bra ut.
Går det bra? Føler du deg OK?
Vi la Gamle Nehamkin til hvile,
og den natten hadde jeg en rar og livaktig drøm.
Jeg visste at etter den drømmen, ville jeg ikke vokse opp til å bli en vanlig mann.
Jeg snakket ofte med Fader Nikolai,
som alltid var kledd i svart med et svart skjegg.
I årevis trodde jeg han var en italiensk enke.
Enhver handling har en grunn. Universet eksisterer, og derfor har det en grunn.
Da følger det at Gud skapte universet, og derfor eksisterer Han.
Og allikevel trodde ikke Spinoza på den Hellige Treenighet.
- Spinoza var en jøde. - Hva er en jøde?
Har du aldri sett en jøde? Her. Jeg har noen tegninger.
- De er jøder. - Er de det?
- Har alle slike horn? - Nei, dette er den russiske jøden.
De tyske jødene har disse stripene.
Jeg erindrer min første mystiske visjon.
Jeg gikk i skogen og tenkte på Kristus.
Hvis Han var en snekker, så lurer jeg på hva Han ville tatt betalt for bokhyller?.
Plutselig...
- Hvem er du? - Døden.
Hva skjer etter at vi dør?
Finnes det et helvete? Finnes det en Gud?
Lever vi igjen?
Greit. La meg stille ett viktig spørsmål.
- Er det jenter der? - Du er en interessant ung mann.
Vi vil møtes igjen.
- Ikke bry deg... - Det er ikke noe bry.
Jeg ble en voksen mann. Faktisk 1,67,
som teknisk ikke er full manndom i Russland, men du kan eie ting.
Over 1,60 kan du eie jord. Under 1,60 trenger du spesiell tillatelse fra tsaren.
Vi var tre sunne menn.
Min bror Ivan.
Min bror Mikhail.
Og jeg selv.
Til slutt var det også min kusine Sonja.
I tillegg til å være den vakreste kvinnen jeg hadde sett noen gang,
var hun et av de få mennesker jeg kunne ha dype samtaler med.
Boris, se på dette bladet. Er det ikke perfekt?
Og dette? Se.
Å, ja. Jeg tror definitivt at dette er den beste av alle mulige verdener.
- Det er i hvert fall den dyreste. - Er ikke naturen utrolig?
For meg er naturen... jeg vet ikke, edderkopper og krypdyr,
store fisker som spiser små fisker.
Og planter som spiser planter, og dyr som spiser...
Den er som en enorm restaurant.
Ja, men hvis Gud skapte den, så må den være vakker,
selv om Hans plan ikke står klart for oss for øyeblikket.
Sonja, hva om det ikke finnes noen Gud?
Boris Dimitrovitch, spøker du?
Hva om vi bare er en gjeng med absurde mennesker
som løper rundt uten noen grunn og mening?
Men hvis det ikke finnes noen Gud, så har ikke livet noen mening.
Hvorfor fortsette å leve? Hvorfor ikke begå selvmord?
Vel, la oss ikke bli hysteriske. Jeg kan ta feil.
Jeg ville hatet å skyte av meg hodet og så lese i avisa at de hadde funnet noe.
Boris. La meg vise deg hvor absurd din posisjon er.
La oss si det ikke er noen Gud, og hvert menneske er fritt til å gjøre som det vil.
Hva hindrer deg i å myrde noen?
- Mord er umoralsk. - Umoralskhet er subjektivt.
Ja, men subjektivitet er objektivt.
Ikke i en rasjonell plan av persepsjon.
Persepsjon er irrasjonelt. Det impliserer umiddelbarhet.
Men bedømmelse av ethvert system av fenomener eksisterer
i enhver rasjonell, metafysisk eller epistemologisk motsetning
til et abstrakt empirisk konsept slik som væren, eller å være, eller å forekomme
i tingen selv, eller av tingen selv.
Ja, jeg har sagt det mange ganger.
Boris, vi må tro på Gud.
Hvis jeg bare kunne se et mirakel, bare ett mirakel.
Hvis jeg kunne se en brennende busk, eller vannet dele seg, eller...
Eller min onkel Sasha betale en regning.
Vi burde gå nedenunder igjen.
Nå har de siste gylne solstråler
forsvunnet bak de vestlige åser.
Snart skal nattens mørke teppe legge seg over oss alle.
Hei, du har gått på manérskole.
Hei, er du sammen med noen russere jeg burde vite om?
Vel, Minskov har fridd.
Og han er veldig søt og velstående.
Men aldersforskjellen er for stor. Jeg er 28 og han er 81.
- A, det er mye. - Når jeg er 50, er han 103.
Det er en dårlig alder for en mann. De sakker av.
Og Voskovec har gjort sine intensjoner klare.
Men han jobber med sild, og det luktes alltid på ham.
Han har til og med kjøpt en eau de cologne med sildelukt til meg.
Det er sikkert derfor katten følger deg rundt.
Kjærlighet er alt, Boris.
Jeg vil møte en mann og klatre på lidenskapens høyder.
En mann som står for de tre store aspektene av kjærlighet.
Intellektuell, spirituell og sensuell.
Vel, det er ikke så mange av oss rundt, men det kan bli gjort.
- Så mange kvinner nøyer seg med lite. - Jeg vet det. Stakkars skapninger.
- De gifter seg for penger. - Penger! Vel, penger.
Men jeg ville føle det som livet mitt var bortkastet
hvis jeg ikke elsket en mann hvis sinn jeg respekterte høyt,
som var like spirituell som meg,
og som hadde den samme begjærlige appetitt
for sensuell lidenskap som driver meg til vannvidd.
Du er en utrolig kompleks kvinne.
Jeg antar du kan si jeg er halvt madonna, halvt hore.
Jeg håper jeg får den halvparten som spiser.
- Boris. - Ja?
Jeg har en bekjennelse å komme med.
Helt siden du og jeg var små barn,
har jeg vært forelsket i din bror Ivan.
Det er helt nat...
Ivan? Du tuller! Han kan knapt skrive navnet sitt med en pinne på bakken.
Han har ekte dyrisk magnetisme.
Alt det pratet om en perfekt kjærlighet, og du er klar for Ivan?
- Han kysset meg. - Noe sted jeg burde vite om?
- Det varmet hjertemuslingene mine. - Ikke noe er som varme muslinger.
Jeg tror han kommer til å fri til meg.
Men han er en gambler og drukkenbolt, med neandertaler-mentalitet.
Jeg elsker ham som en bror. Bare ikke en av mine.
Hører du det oppstyret? Hva skjer nedenunder?
Har dere hørt nyhetene? Napoleon har invadert østerrike.
- Hvorfor? Er han tom for Courvoisier? - En sjanse til å smake kampens seier.
Si fra til meg når det er over...
- Nei, Boris. Du skal kjempe. - Du skal få hodet ditt undersøkt.
- Vi drar i overmorgen. - Folkens, jeg er pasifist.
- Jeg tror ikke på krig. - Han tror ikke på krig.
Napoleon, han tror på krig.
Hva skal du gjøre når franskmennene voldtar din søster?
- Jeg har ingen. - Det er ikke noe svar.
- De vil ikke voldta Ivan. De ville spydd. - Ikke skjem meg ut foran vennene mine.
Hva godt gjør krig? Vi dreper franskmenn, de dreper russere, så er det påske.
Boris, du snakker om Moder Russland.
Hun er min mor. Min mor vil ikke la sin yngste få shrapnel i kjeven.
- Kom deg bort fra meg. - Jeg kan ikke tro det jeg ser.
- Han har en feig stripe ned ryggen. - Nei, den går på tvers.
- Boris, du er en feiging. - Ja, men en militant feiging.
Boris. Medaljer... Vi vil få medaljer.
Ta det rolig, Ivan. Du må kutte ned på det rå kjøttet.
Han skal dra og han skal kjempe.
Og jeg håper de vil sette ham ved frontlinjen.
Takk skal du ha, mamma. Min mor, folkens.
Dette er galskap. Jeg kan ikke skyte med pistol. Jeg er eslet til å skrive poesi.
Sonja, jeg er ikke en militærtype. Jeg sov med lyset på til jeg var 30.
Jeg kan ikke dusje med andre menn.
Venner. Mine venner.
Ved denne anledning har jeg en kunngjøring å komme med.
Fordi vi skal ut i kamp, får vi kanskje aldri se våre elskede igjen,
og jeg ønsker å kunngjøre at jeg akter å gifte meg i morgen.
Jeg skal ta som brud en kvinne jeg har vokst opp med.
Anna Ivanova.
Ivan.
Jeg beklager. Jeg burde ha fortalt deg det.
Jeg har også en kunngjøring å komme med.
I morgen skal jeg også gifte meg.
Jeg har blitt fridd til og takket ja til
Sergei Ivanovich Minskov.
Ja... jeg mener Leonid Voskovec, silde-kjøpmannen.
Du! Kom bort her!
Du er den verste soldaten jeg har sett noen gang.
- Din igmorante...! - Ignorante, sir.
- Vil du bli dimittert i vanære? - Ja, sir. Eller få en permisjon?
Fæn ta deg! Du elsker Russland, gjør du ikke?
- Ja, sir. - Høyere!
- Liker du deg her? - Ja, sir!
- Vil du ha en karriere i Forsvaret? - Ikke la deg rive med.
Du kan vaske offisersmessen og latrinen!
Ja, sir. Hvordan ser jeg forskjell?
OK.
Ett, to! Ett, to! Ett, to!
Tre kommer etterpå, i tilfelle du lurte.
Naturligvis innvirker krigen på sildeindustrien.
Havnene er blokkerte.
Det er vanskeligere å få tak i ferske lass med sild.
Og selvsagt, når noe skader silden, så skader det meg.
Det folk ikke forstår
er at det er hundrevis av sildetyper,
hver med sin interessante historie.
Sonja. Er du OK?
Å, ja.
Men jeg har snakket lenge nok.
Kan ikke dere gå og spille? Jeg har noen viktige forretninger å ta meg av.
En storslagen idé.
Klar? Og én og to og...
Og...
- Du stoppet. - Hva ville du tenke
hvis jeg fortalte deg at du var en av de vakreste kvinner jeg har sett noen gang?
Jeg ville tenke for et galt fjols han er.
Og hva ville du si hvis jeg plutselig la mine armer rundt deg?
Jeg ville tenke for et galt, fremfusende fjols han er.
Og hva ville du tenke hvis jeg kysset deg?
Jeg ville tenke for et galt, fremfusende, vidunderlig fjols han er.
- Ikke! - Jeg må!
- Vi har nettopp spist. - Din hud er så vakker.
Ja, jeg vet det. Den dekker hele kroppen min.
Jeg må ha deg.
Nei, ikke pianoet. Det er et leid piano.
Kjære, min kjære, min...
Sonja!
Sonja, så du en krukke vinsaus?
- Kom til meg i morgen klokken tre. - Jeg kan ikke.
- Vær så snill! - Det er umoralsk. Når?
- Hvem kan si hva som er moralsk? - Moral er subjektivt.
Subjektivitet er objektivt.
Moralske forestillinger innebærer tilskrivinger til substanser
som bare eksisterer i relasjonell dualitet.
Ikke som en essensiell forlengning av ontologisk eksistens.
Kan vi la være å snakke så mye om sex?
- Jeg er fryktelig lei meg. - Du bør gå.
- Sonja, vær så snill. - Nei, jeg mener det.
Menn...
Neste uke drar vi til fronten.
Målet vil være å drepe så mange franskmenn som mulig.
De skal naturligvis prøve å drepe så mange russere som mulig.
Hvis vi dreper flere franskmenn, så vinner vi.
Hvis de dreper flere russere, så vinner de.
Hva vinner vi?
Hva vinner vi, menig?
Tenk deg dine kjære erobret av Napoleon
og truet til å leve under fransk styresett.
Vil dere at de skal spise den kraftige maten og de tunge sausene?
Nei.
Vil dere at de skal få sufflé og croissanter til alle måltider?
Nei.
Menn, siden dere alle får en tre-dagers permisjon før dere skal i kamp,
vil vi gjerne vise dere dette lille stykket om hygiene.
Adjø. Jeg håper du hadde det gøy.
Det hadde jeg. Jeg hadde det gøy.
Hva er dette såret på leppa mi? Jeg får gå og se legen.
Doktor, jeg har dette såret på leppa mi.
- Du har en sosial sykdom, min venn. - Å, gode Gud.
Hvis du ikke behandler det, så blir du blind.
Eller gal!
Vel, menn. Det er slutten på stykket.
Ha det gøy på permisjon, men pass på dere selv!
- Vel, hva syntes du om stykket? - Svakt. Jeg var ikke interessert.
Selv om doktoren ble spilt med iver og glød.
Jenta hadde en henrivende karakterrolle.
En satire over moderne oppførsel, en parodi rettet mot hjertet og ikke hodet.
Jeg planlegger å tilbringe de neste tre dagene på et bordell.
- Kan du ikke bli med meg? - Nei. Jeg var på et bordell én gang.
Jeg fikk hikke. Det gikk over med en gang.
Og det er noen jeg må besøke i St. Petersburg.
Vel, ha det gøy.
Jeg synes Tryllefløyten er Mozarts største opera.
Det er litt av en opera, er det ikke? Selger de popcorn?
Vi er så henrykte over at du besluttet å tilbringe din permisjon med oss.
Du har alltid vært vår favorittnevø.
Selv om du er en utrolig feiging.
Mange takk skal du ha.
Noen nyheter om kusine Sonja?
Bare at hun og Voskovec er ulykkelige, og at hun legger ned elskere.
- Er hun nede? - Elskere.
Å, elskere.
Hei. Hvem er det?
Det er grevinne Alexandrovna.
En av de mest forlokkende kvinnene i St. Petersburg.
Rikelig byste, ja?
Jeg ville si rikelig for et regiment.
Hun ble nylig enke.
De sier at hennes mann, greven, døde i hennes armer
mens han prøvde å tilfredsstille hennes enorme seksuelle behov.
Spøker du! Vedder på at han døde smilende.
Hvem er det mennesket med henne med den skjeve barten?
Det er Anton Ivanovich Lebedokov, hennes nåværende elsker.
Men den måten hun stirrer på deg på...
Jeg kan finne ut av det med ham.
Jeg kan la han varme henne opp, og selv komme inn og fullføre henne.
Vær forsiktig med Anton Ivanovich. Han har et voldsomt temperament.
- Virkelig? - Han har drept flere menn i dueller.
Alle i sjalu raseri pga. grevinnen.
Glad du nevnte det. Tror jeg vil se på operæn.
Å, det er noe ved Mozart!
Vel, jeg tror du sannsynligvis responderer på hans musikk.
Kan du ikke være forsiktig?
Jeg synes...
Jeg synes lobbyen i St. Pete...
Operahus er en av de vakreste i Europa.
Hvem er den attraktive og mystiske soldaten?
Boris Grushenko.
- Beklager. Jeg spiddet den kvinnen. - Han har et ganske følsomt ansikt.
Det er den delen av meg som synes.
Grushenko. Er han den unge feigingen hele St. Petersburg snakker om?
- Ikke så ung. Jeg er 35. - Han som er så redd for egen sikkerhet
at han ikke vil forsvare sitt eget land?
Han er i dårlig humør. Liker du ikke setene deres?
Du må komme på te. Jeg er sikker på at vi har mye å snakke om.
OK. Jeg skal ta med teposer.
Vi kan ta en sjekk på dine erogene soner.
- Hva med dybbuken? - Hvorfor håner du meg alltid offentlig?
Hvis du så mye som kommer i nærheten av grevinnen,
så skal jeg se til at du aldri ser dagslys igjen.
Hvis en mann sa det til meg, ville jeg knekke nakken hans!
- Jeg er en mann. - Vel, jeg mener en mye kortere mann.
Boris! Boris Dimitrovitch!
Sonja!
Se på deg. Du ser så kjekk ut i uniform.
Jeg har en perfekt bygning for klær. Jeg har dvergstørrelse..
Og du, Sonja, du ser vakrere ut her enn du gjør i virkeligheten.
- Å, Boris, jeg er så ulykkelig. - Jeg skulle ønske du ikke var det.
Voskovec og jeg krangler ofte.
- Jeg har blitt en skandale. - Stakkars Sonja.
Jeg har besøkt Seretsky på hans rom.
Hvorfor? Hva er det i hans rom?
Og før Seretsky, Alexei. Og før Alexei, Alegorian.
- Og før Alegorian, Asimov. - OK!
Vent! Jeg er fremdeles på A-ene.
- Hvor mange elskere har du? - I byområdet?
- Å, Sonja. - Boris, livet mitt er ødelagt. Over.
Jeg kan ikke utstå Voskovec.
Hans mentalitet har redusert all skjønnheten i verden til en liten syltet fisk.
Sonja, du trenger noen til å ta deg bort fra Voskovec.
Noen som elsker deg. Noen som alltid har elsket deg og brydd seg om deg.
Hvordan går det med din bror Ivan?
- Ivan er OK. - Ja? Det går bra med Ivan?
Ivan er en tiger. Han gjorde grunntreningen på to uker. Ble en major.
- Snakker han noensinne om meg? - Sonja, han er opptatt.
Vel, det må han! Han må snakke om meg noen ganger.
Kan du ta det med ro? Dette er Forsvarets eiendom.
Han... En gang var han syk... Han var i delirium. Han ropte navnet ditt.
Virkelig? Da er det håp.
Hør. I morgen drar mitt regiment. Vi skal til fronten.
De franske er flere. Det er usannsynlig at noen av oss kommer tilbake.
- Nøyaktig hva sa han om meg? - Sonja!
Nå, hvor sa du at du skulle? Å, ja, krigen. Vel...
Kle deg varmt, Boris, og ha det gøy.
Greia er å ikke få panikk og løpe, da skyter de deg i ryggen.
Jeg vil ikke bli trampet ned av en hest. Og du, Boris?
Ja, jøss, jeg vil bli trampet ned av en hest... Jeg vil ikke kjempe engang.
Det er ikke noe forskjell om man lever under tsaren eller Napoleon.
De er begge kjeltringer. Tsaren er høyere.
Hvis du ikke liker Napoleon og du ikke liker tsaren,
hvem synes du da burde styre dette landet?
- Vil du virkelig vite det? De livegne. - Å, de livegne.
Bare de vet hvordan de skal gjøre ting.
Når et gjerde må settes opp, må alltid de livegne gjøre det.
Han vil at de livegne skal styre landet.
Hvorfor ikke de kriminelle? Eller jødene?
Noen jøder er smarte. Jeg hører at deres kvinner ikke har sex etter giftermål.
- Er du gift, Boris? - Jeg? Nei.
- Har du en kjæreste? - Nei. Jeg er forelsket i en gift jente.
Hun er forelsket i noen og han er gift. Det er en skikkelig sunn situasjon.
Hei, se, Boris. Se.
- Hva har du der? - Jeg har en lokk av min kones hår.
En lokk av hennes hår. Herregud, hun løper sannsynligvis rundt skallet.
Ikke mist det. Har du noe av din kjærestes hår?
Nei. Hun er gift. Men jeg tok en lokk av hennes manns hår.
Herregud, denne militærmaten tar rotta på deg hver gang.
Der er Visinsky. Han var fra min landsby.
- Han var landsbyidioten. - Ja, hva gjorde du?
Å, Gud tester oss.
Hvis han skal teste oss, hvorfor gjør han det ikke skriftlig?
RUSSLAND
Jøss! Slaget ser helt annerledes ut når man er midt i
enn det gjør for generalene oppe på åsen.
Hei, få dere noen pølser.
- Har du noe å drikke? - Fyren med ølet kommer.
Har du noe mindre enn det? Jeg begynte akkurat.
Vi startet slaget med 12.000 menn.
Da det var over, hadde vi 14 overlevende.
Vi fikk en melding fra tsaren som sa: "Fortsett det gode arbeidet."
Den natten, mens jeg begravde lik, hadde jeg en annen mystisk erfaring.
Heldigvis var Gud på vår side.
Det kunne ha gått mye verre hvis han ikke var det. Det kunne ha regnet.
Grushenko!
- Vladimir Maximovitch. Du lever. - Nei, jeg er død. Se på dette hullet.
- Å, gjør det vondt? - Jeg føler ikke noe.
Du ser ikke ille ut til å være en død mann. Jeg synes det kler deg.
- Kan du gjøre meg en tjeneste? - Hva som helst.
Jeg skulle gi denne forlovelsesringen til kjæresten min. En overraskelse.
- Du vil at jeg skal gi den til henne? - Nei, hva er poenget?
Ta den tilbake til gullsmeden i Smolensk. Vladimir Petroshnik.
Fortell at jeg er død og få pengene tilbake.
- OK. Hva ga du ham for denne? - 1600 rubler.
- Ga du ham 1600 rubler for denne? - Dette er en diamant med to baguette...
Dette er galskap! Jeg kunne ha fått denne ringen for 1200.
- Aldri den ringen. Aldri. - Nøyaktig den samme ringen.
Uansett, hør her: ta depositumet.
- Dra til Kiev. - Greit.
- Gi det til Natasha Petrovna. - Greit. OK.
Få en kvittering. Forsikre deg om at du får kvittering.
- Hvorfor trenger du det? Du er død. - Skatteformål.
Å! Bra tenking.
- Hva skjedde? - Han renset pistolen sin. Den gikk av.
- Kula har satt seg i hjertet hans. - Er det alvorlig?
Med godt medisinsk tilsyn, så kan han vare i ti minutter til.
Hvorfor renset du pistolen din?
Jeg skulle kjempe i en duell for å forsvare din ære.
En tyrkisk kavalerioffiser reiste tvil om den.
Han sa du var løs på tråden.
Jeg visste at han løy, at du var ren.
Ja, vel...
Leonid, jeg vet jeg kunne ha vært en bedre kone for deg.
Snillere. Jeg kunne ha elsket med deg oftere.
- Kanskje én gang i hvert fall. - Én gang ville vært deilig.
Du var en snill og elskelig mann.
Generøs og alltid hensynsfull.
Hvor lenge har han igjen? Rundt åtte minutter?
Jeg tror min er sen. Han har rundt tre.
Å svømme på det åpne hav som silda.
Jeg skjønner at dette må være hardt for deg, Sonja.
Men du må ikke tillate sorgen å overkomme deg.
De døde går videre,
og livet er for de levende.
Jeg antar du har rett.
Hvor vil dere spise?
- La oss gå til Rykoffs. - Nei, nei, nei.
- Hvorfor? - Jeg har lyst på kjøtt, ikke ostesmørbrød.
Det er ikke bra for helsa.
Det er en taverna på hjørnet av torget som lager nydelige pølser.
I mellomtiden fortsatte krigen.
Mitt regiment ble utslettet, og jeg fant meg selv tapt bak fiendens linjer.
Jeg fikk panikk, og gjemte meg der jeg kunne.
Så besvimte jeg.
Da jeg fikk bevisstheten tilbake, skjønte jeg at jeg hadde gjort en grusom feil.
Som skjebnen ville ha det, landet jeg på en gruppe franske generaler,
og det resulterte i deres umiddelbare overgivelse, og jeg ble en helt.
Min bror Ivan var ikke så heldig. Han ble drept i krigen.
Han ble sendt til døden med en bajonett av en polsk samvittighetsfull protestant.
Ber du for Ivan?
Ja. Din mann.
Jeg elsket ham, som du vet.
Jeg ville at du skulle få noen av hans eiendeler.
Så snilt.
Jeg beholdt hans sverd og gullklokke.
Men her,
jeg gir deg barten hans.
Jeg skal skatte den.
Også
noe hyssing.
Ivan samlet på hyssing.
Jeg vet det. Det var en av grunnene til at jeg elsket ham.
Jeg forstår det.
Jeg elsket ham for hans hyssing også.
Noe annet til meg?
Jeg tenkte vi kunne dele hans ord.
Vil du ha konsonantene eller vokalene?
Vokalene hans.
Du kan beholde konsonantene.
Livet er uutholdelig.
- Så møtes vi igjen. - Grevinne Alexandrovna.
Jeg skulle ønske det var en måte å takke deg på for alt du har gjort for Russland.
- Det kan hende jeg kommer på noe. - Kanskje vi kan møtes i mitt rom senere.
Som du ønsker. Om fem minutter?
Vel. Hva har vi her?
- Ennå sammen med den leende gutten? - Tilbake fra krigen, ser jeg.
Jeg skulle gjerne ha blitt lengre, men de gikk tomme for medaljer.
Jeg forstår at din heroiske innsats var ganske uforvarende.
Du burde ha en slik uforvarende heroisme.
- Snakker du med denne spradebassen? - Forsiktig. Det er et trikse-spørsmål.
Hent min vogn, Lebedokov. Jeg kommer snart.
Hyggelig å se deg igjen, Quasimodo.
- I mitt rom ved midnatt? - Perfekt. Kommer du også?
- Naturligvis. - Inntil midnatt, da.
Midnatt.
- Hva med kvart på. - Midnatt.
- Boris, du har ikke rørt din blini!
Ja, vel... Jeg har vært syk, du vet...
Kom inn!
Hvordan liker du det?
Det er greit nok. Jeg foretrekker noe sexy, men...
Vil du ha noe vin? Noe for å sette deg i humør.
Å, jeg har vært i humør siden slutten av 1 700-tallet.
Du er motbydelig, men jeg elsker deg.
Vel, min motbydelighet er mitt beste trekk.
Det må være ensomt ved fronten.
Hvor lenge er det siden du har elsket med en kvinne?
Hvilken dag er det? Mandag, tirsdag...
- To år. - To år. Du husker hvordan?
Vel, hvis du begynner, så kommer det tilbake til meg.
Husker du det?
Ja. Det var akkurat som å kysse, ikke sant?
Du er den beste elskeren jeg har hatt noen gang.
Vel, jeg øver mye når jeg er alene.
- Skal vi si pistoler ved daggry? - Vi kan si det. Hva betyr det?
Du har fornærmet grevinnens ære.
- Jeg lot henne fullføre først... - Hennes sekundant vil ta kontakt.
- Sekundant? Jeg ga henne aldri sekund... - Min sekundant tar kontakt med din.
Mine sekundanter vil være ute. Be dem spørre etter mine trekundanter.
Og hvis mine trekundanter er ute, spør etter mine firkundanter.
Han er alvorlig! Du må møte ham på ærens slagmark.
Jeg går ikke i duell med ham. Han er en skarpskytter og en drapsmann.
- Din ære står på spill! - Hei, hva er dette? Slå-Boris-dagen?
Du er en krigshelt. En duell med Anton Lebedokov er vel ikke noe å frykte?
Jeg vil bare ikke kaste bort en god kule.
Gutten er brå. Jeg stikker innom senere, gir ham sjansen til å unnskylde seg.
Hvis han ikke gjør det, flytter jeg til Finland.
Gjett hvem det er.
Å, jeg ville kjent igjen de hendene hvor som helst.
Det er Gamle Nehamkin.
Nei. Det er...
- Boris! - Ja. Hvordan går det med deg?
- Jeg tok med en presang til deg. - Hva?
Du vet de øreringene du alltid har hatt lyst på? De lange?
Mange takk, fetter Boris.
Lenger ute - firmenning. lnnen i morgen tidlig, så er jeg kanskje ute for alltid.
Hva er det? Du ser så bekymret ut.
Sonja, er du redd døden?
Redd er feil ord.
Jeg er redd for det.
Det er en interessant distinksjon.
Hvis bare Gud ville gi meg et tegn.
Hvis han bare ville snakke til meg én gang.
Hva som helst. Én setning. To ord. Hvis han bare hadde hostet.
Selvsagt finnes det en Gud. Vi ble laget i hans bilde.
Tror du jeg ble laget i Guds bilde? Tror du han bruker briller?
- Ikke med den innfatningen. - Intethet.
Ikke-eksistens.
Svart tomhet.
- Hva sa du? - Å, jeg bare planla fremtiden min.
Hvorfor er du så opptatt av døden?
Sitt ned med meg litt.
Sonja, i morgen skal jeg kjempe i en duell mot Anton Lebedokov.
Han er mye bedre enn jeg er til det, og jeg blir sannsynligvis drept.
I tilfelle jeg ikke ser deg igjen, så ville jeg si at jeg elsker deg.
- Boris! - Jeg har elsket deg siden vi var barn.
Jeg var sønderknust da du elsket Ivan.
Hvorfor sa du ikke noe?
- Ville det ha spilt noen rolle? - Å, selvsagt ikke, kjære.
Hvis, ved et mirakel, jeg ikke blir drept, vil du gifte deg med meg?
Hva tror du oddsen er?
Å dø før høstingen...
Avlingen, kornet. Jorder med krusende hvete.
Hvete. Alt som finnes i livet er hvete.
Sonja, her er din sjanse til å gjøre noe godt for en døende gutt.
Men jeg elsker ikke Boris. Jeg elsker ham, men jeg er ikke forelsket i ham.
Å, hvete! Masse hvete! Jorder med hvete.
Enormt mye hvete!
Og allikevel elsker han meg. Og han ville bli en hengiven ektemann.
Ikke så spennende, men hengiven. Vi kunne få familie. Kanskje vi kan leie en.
Jeg kunne lære å elske ham. Jeg, Boris og seks leide barn.
Eller ville jeg føle meg fanget? Kvalt? Kan ikke puste?
Åpne et vindu! Nei, ikke det! Det på badet.
Gul hvete. Rød hvete. Hvete med fjær. Kremet hvete.
Stakkars gutt som skal i duell mot Anton Lebedokov.
I morgen vil min elskede fetter Boris se ut som en sveitserost.
Lov ham hva som helst, gjør ham lykkelig for én natt.
Å! Eller ville jeg føle meg fanget? Kvalt? Min ungdom borte?
Å leve med en sveitserost og leide barn.
Selvsagt vil jeg gifte meg med deg, Boris. Det ville være en ære for meg.
Denne Anton Lebedokov, han er en god skytter, er han ikke?
- Jeg er redd for det. - Vel,
siden dette kan være din siste natt på jorden,
la oss gå på mitt rom og elske.
God idé. Jeg tar med soyasaus.
Endelig. Du er sen, Grushenko. Vi trodde du ikke kom.
- Vel, jeg forsov meg. - Kan du være avslappet og selvsikker?
Jeg hater å skyte noen før morgenteen.
Jeg får mye dårlig post fra de livegne.
Jeg trygler dere begge, ta fornuften fangen.
Det kan fremdeles avlyses, ved felles samtykke, uten tap av ære.
Når du sier det på den måten, kanskje jeg bare skal hoppe i senga igjen.
Vi gjør det nå og til døden.
Å, nei! Jeg kan ikke gjøre noe til døden. Legens ordre.
Jeg har magesår. Å dø er noe av det verste som kan skje mot det.
Start.
Du har blitt utfordret. Velg.
Klart det.
- Greit, jeg tar disse. - Bare én.
Å, han får en! Det var dumt.
Begynn rygg mot rygg, gå ti skritt på mitt signal, snu og skyt.
- Er det klart? - Selvsagt.
Selvsagt.
Lykke til. Og må Gud være med dere begge.
Lytter du?
Én, to,
tre, fire,
fem, seks,
syv, åtte,
ni, ti.
Forsvinner dette ved rens, eller er det som saus?
- Du må skyte. - Nei, nei, jeg vil ikke skyte.
Du må. Det er loven.
Vel, hvis det er loven, så skyter jeg i lufta.
Der. Jeg har gjort min plikt.
Boris Dimitrovitch.
Jeg har lært en god lekse her i dag.
Jeg også. Aldri skyt opp i lufta når du står under.
Du kunne ha drept meg. Og du gjorde det ikke.
Hvordan kan jeg noensinne betale deg tilbake?
Du kan begynne med å gå bort fra tåa mi.
Å, jeg beklager.
Boris Dimitrovitch, fra denne dag vil jeg lede et nytt liv.
Jeg skal modifisere mine synspunkter.
Jeg skal tale godhet, kanskje bli med i kirkesamfunnet.
Jeg skal lede et rettskaffent liv.
Hengi meg, som jeg gjorde i barndommen, til min synging.
Han har en storartet stemme, har han ikke? Jeg burde ha skutt ham.
Og så giftet Sonja og jeg oss.
Jeg erklærer dere nå for rette ektefolk å være.
Jeg er så lykkelig. Se på ungen. Hun er så lykkelig at hun er tom for ord.
Han bommet. Han bommet... Han bommet.
Jeg vet du bekymrer deg for om du er stimulerende nok for meg.
Hvorvidt det er mulig for deg å leve opp til pliktene i et ekteskapelig liv.
Det skal bli enkelt, det lover jeg. Jeg har ingen dårlige vaner i det hele tatt.
Jeg innrømmer at jeg har noen få eksentrisiteter.
Jeg vil ikke spise noe mat som begynner med bokstaven f. Som kylling.
Boris, jeg elsker deg bare ikke.
- Å, Sonja. - Jeg elsker deg, men er ikke forelsket.
Sonja, vet du egentlig hva kjærlighet betyr?
Det er mange former for kjærlighet, Boris.
Det er kjærlighet mellom en mann og en kvinne.
Kjærlighet mellom mor og sønn.
To kvinner. La oss ikke glemme min favoritt.
- Og kjærligheten jeg alltid har drømt om. - Ja?
Kjærligheten mellom to ekstraordinære individer.
- Sonja. - Å, ikke, Boris. Vær så snill.
Sex uten kjærlighet er en tom erfaring.
Ja, men når det gjelder tomme erfaringer, så er det en av de beste.
I begynnelsen var ting litt anspente mellom oss.
Men etter en stund slappet hun av.
Ikke. Ikke her.
Snart ble Sonja mer vant til meg.
Noen ganger hadde hun det faktisk gøy.
Som den gangen hun bakte sin første sufflé.
Det var lite penger, og Sonja lærte å lage gode retter av snø.
- Den ser litt dårlig stekt ut. - Jeg bakte den i haIvannen time.
Gjorde du? For den ser... Hva er det til dessert?
- En overraskelse, Boris. - Ja? Hva?
- En deilig bolle med sludd. - Å, sludd! Min favoritt! Det er herlig.
På kveldene spilte vi musikk sammen.
Ettersom tiden gikk, vant jeg hennes hjerte.
Å, Boris. Jeg har ikke vært så lykkelig i hele mitt liv.
Jeg elsker deg, Boris, på en dypere måte enn jeg trodde var mulig.
Virkelig?
Jeg vil ha barn med deg.
- Hva slags? - Små barn.
Selvsagt. De store er mentalt saktere.
- Jeg vil ha tre barn. - Ett av hvert.
Å, Boris.
Jeg er faktisk lykkelig.
Vel, jeg hater å si "hva var det jeg sa", men
noen menn har det, og noen ikke.
Heldigvis har jeg så mye av det.
De neste månedene var de lykkeligste i mitt liv.
Så en dag, på høyden av mitt velbehag,
ble jeg plutselig, av ingen klar grunn,
besatt av et ønske om å begå selvmord.
Du er sunn, du har en vakker kone, arbeidet ditt går bra.
Jeg vet det, men det er noe som mangler.
- Hva? - Jeg føler et tomrom i min tilværelse.
- Hva slags tomrom? - Vel, et tomt tomrom.
Et tomt tomrom?
Jeg følte et fullt tomrom for en måned siden, men det var noe jeg spiste.
Kanskje det du har, er en sykelighet i sjelen.
- Se, der er Døden. - Hva? Hvem?
Døden! Han har Krapotkin, vinhandleren.
- Virkelig? - Ja, og en kvinne.
- Ååå, det er ikke Mrs. Krapotkin. - Du tuller.
Nei. Jeg visste alltid at Krapotkin pulte med noen andre.
- Hvor tar du Krapotkin? - Bort! For alltid!
Hvis du støter på kona mi, så si at jeg er sammen med deg!
Hadet, Krapotkin. Skriv hvis du får sjansen.
Fader Andre, helligste av de hellige, gamle og kloke,
du er den mest rynkete mannen i hele landet.
Kom deg bort fra skjegget mitt, din lille tulling.
Stå opp, mitt barn. Stå opp.
- Jeg står. - Synet mitt er dårlig.
Alle sier at du er senil, men du er den eneste som kan hjelpe meg.
Jeg tror ikke du er senil.
Hvor sa du fisken ble fanget?
- Hvilken fisk? - Sa du ikke noe om fisk?
Fader, Boris prøver å begå selvmord.
I forrige uke tenkte han på å ta sitt liv ved å inhalere ved siden av en armenier.
Fortell Boris dette.
Jeg har levd i mange år,
og, etter mange prøvelser og gjenvordigheter,
har jeg kommet til den konklusjon at det beste er...
Ja?
..blonde, 12-årige jenter.
Fader!
To av dem når det er mulig.
Fader, jeg stolte på deg.
Jeg tilgir deg. Jeg tilgir deg.
Mange takk, Deres Skittenhet.
Mens livet mitt hang i en tråd,
ble jeg plutselig grepet av en trang til å leve.
Alt jeg kunne tenke på var Sonja.
Jeg ville holde henne nærme meg, felle tårer på hennes skulder
og utføre munnsex.
Det var da jeg tok beslutningen om å leve,
å leve og bli en stor poet.
Jeg skulle ha vært
et sett takkete klør
som løper sideveis over gulvene
til de stille hav.
For sentimentalt.
Den vinteren hadde Sonja og jeg en vidunderlig tid.
Vi fant en ny venn, Berdykov, landsbyidioten.
Berdykov ville sitte smilende i mange dager og stryke på et stykke fløyel.
Sonja ville gjøre ham lykkelig ved å gi ham kjeks.
Vi så frem til våren, når vi kunne få barn på egenhånd.
Lite visste vi...
Krig! Napoleon har invadert Russland! Det er krig!
Å, hva med alle planene våre? Vi skulle bli foreldre i år!
Det blir en liten forandring. Vi skal bli flyktninger i stedet.
- Det er grusomt! - Vi må ta alle tingene og flykte.
Jeg er veldig god til det. Jeg var herrenes flykte-vinner i to år.
Brenn maten så de franske ikke får den. Men det er vanskelig å brenne borsjtsj.
- Boris, jeg har en idé. - Hva?
La oss myrde Napoleon.
Ja. Interessant. Vil du begynne å strikke middag?
- Jeg mener det. - Hva mener du?
Jeg mener, la oss to myrde Napoleon.
Har du drukket av det glasset vi bruker til landsbyidioten?
- Det er svaret på våre problemer. - Det er ikke svaret. Det er et svar.
Og det er feil svar. Det korrekte svaret er flykte. F-L-U-E. Flykte.
- De okkuperer Moskva. Han er der. - Sonja!
To typer som oss med uskyldig utseende kan komme oss inn og skyte ham.
Vi vil aldri komme nær ham, og vi ville bommet.
Han er et vanskelig mål. Han er veldig liten.
Boris, det er vår sjanse til å utføre en heroisk dåd.
Når ble mord en heroisk dåd?
Vold er berettiget i menneskehetens tjeneste.
- Hvem sa det? - Attila, hunerkongen.
Siterer du en huner til meg?
Vet du ikke at med mord følger det et
moralsk imperativ som transcenderer alle begrep om medfødt universell fri vilje?
Det er utrolig umodent.
- Er det umodent? - Umodent!
Du har freidighet til å si at jeg snakker ut av umodenhet?
Jeg er et av de mest modne mennesker i hele Russland.
Jeg har Ivans gamle pistol.
Sonja! Politisk mord virker ikke.
Vold fører til vold. Den som lever ved sverdet, dør ved sverdet.
Vel, jeg har gått tom for klisjeer nå.
- Foreslår du passiv motstand? - Nei, jeg foreslår aktiv flukt.
- Du kan ikke stikke av hele livet. - Jeg vet det, men mord.
Den mest motbydelige av alle forbrytelser.
Og ikke abstrakt mord, som å skyte en ukjent fiende på slagmarken,
men å stå i et lukket værelse med et levende menneske
og trykke på avtrekkeren, ansikt til ansikt.
Og et berømt menneske, et vellykket et som tjener mer enn meg.
Herregud, man kan tenke seg at Napoleon må være god for 10.000 francs i uken.
Det er et minimum. Det er uten tips. Ikke noe slikt.
Og jeg, hva er jeg? Han er en stor mann.
Han tenker som Supermann, og jeg er bare en orm,
et insekt, et slags kravlende, ekkelt, krypende lite skadedyr.
- Du kan stanse meg. - Jeg vil det når jeg er uenig.
Sonja. Hvem er vi til å drepe noen?
Boris, for første gang i mitt liv føler jeg meg fri. Vektløs.
Jeg har en oppløftende følelse av menneskelig frihet.
Det kalles giljotinen.
Å, se, Boris.
Den bløte, gylne skumringen forvandler seg allerede
til en blå, stjernebesatt natt.
Forsiktig, for den pistolen kan være ladd.
Flere dager senere dro vi mot Moskva.
Vi tok Berdykov med oss halvveis. Han var på vei til Minsk.
Det var en konvensjon for landsbyidioter i Minsk. Berdykov planla å delta.
Landsbyidioter fra hele Russland møttes der.
VELKOMMEN IDIOTER
Vi kjørte gjennom små landsbyer og ørsmå grender.
Det var ingen plan, men da vi stoppet på vertshuset, hadde skjebnen en i bakhånd.
Unnskyld meg. Kan du fortelle meg hvem de menneskene bak skjermen er?
Det er Don Francisco fra Spania og hans søster.
De er på vei for å møte Napoleon.
- Don Francisco, antar jeg. - Kjenner du meg, seòor?
Å, la oss bare si at ditt navn er en legende i disse traktene.
- Er det? - Vel, kanskje ikke legende,
men det får alltid en stor latter.
Og du må være Dons søster, den kjente spanske grevinne og mieskeit.
Hvem er du?
Bare en ydmyk tjener som ønsker å kjøpe en drink til Hans Eksellense.
Jeg ville blitt beæret.
Kelner, en flaske av din beste rødvin, takk, og to sugerør.
To sugerør.
Ordet vil ha det til at Don er på vei for å besøke Napoleon.
Ordet reiser raskt.
Ikke så raskt som gode nyheter.
Ingen nyheter er gode nyheter.
Her i dag, borte i morgen.
Du kan lede en hest til vannet, men du kan ikke true den til å drikke.
- Din tur. - Vi ville bedt deg sitte med oss,
men forskjellen i sosial status og rikdom gjør det latterlig.
Å, ja, jeg kastet på meg denne. Det var et røverkjøp.
Kjenner dere Napoleon, eller hva?
Knapt.
En spøk, Deres Ingenhet?
Vi er venner av hans bror, som tar seg av Spanias anliggender,
men dette er vårt første møte med den store keiseren.
Det er alt jeg ville vite.
- Don Francisco? - Unnskyld meg?
Jeg har trøbbel med å tilpasse beltet mitt.
Kan du komme bort her og holde bysten min litt?
Selvsagt, seòorita.
Nei, nei, nei, det er ikke det jeg hadde i tankene.
Den bør ha mer krem mellom skorpene og ingen rosiner.
- Men på vårt siste møte sa du rosiner. - Nei!
Hvis denne kaken skal bære mitt navn, så må den være mektigere! Mer krem.
- Ja, men er det tid? - Veldig lite.
Mine spioner forteller meg at min britiske fiende
jobber med en kjøttoppskrift som han planlegger å kalle Beef Wellington.
Det vil aldri bli noe.
Vi må utvikle Napoleonskaken før han utvikler Beef Wellington.
Fremtiden til Europa avhenger av den balansen.
Ja, Deres Høyhet.
Vi må se deg, Deres Høyhet.
Vi tror det er en plan om å ta ditt liv.
Vraiment?
Derfor har vi kledd ut en obskur menig som skal se ut som deg. Se.
Åssen går det, Deres Høyhet?
- Ser han ut som meg? - Du ser ham uten ullteppet.
- Kom. - Bare la meg få på denne, Deres Høyhet.
Og nå tar jeg din plass.
Jeg skal lære deg å gå som meg. Jeg har en storartet gange.
Med keiseren av veien, så er alt som gjenstår å drepe Don Francisco.
Det vil ødelegge Hans Høyhets dumme drømmer om en traktat med Spania.
Da vil jeg seile til østerrike
og lage en allianse med kronen. Ikke kongen, bare kronen.
De kalte meg gal,
men en dag, når den franske historien er skrevet,
så vil de merke seg mitt navn.
Sidney Applebaum.
Vi er her for å møte keiseren.
Hvem er dere?
- Hvem? Å, det er pussig! - Pussig, ja.
Han kjenner ikke listen over de hundre mest viktige spanjolene.
Ja. Det er bare Don Francisco og hans søster.
Ja, Donessæn.
Vi har en avtale med Napoleon.
Napoleon Bonaparte. Den kjente, internasjonale tyrannen.
- Er dere Don Francisco og hans søster? - Å, det er sikkert.
- Vi har hatt en lang... en varm reise. - En varm reise.
- Vi er tørre i halsen. - Tørre i halsen.
- Vi søker hjelp. Hjelp. - Hjelp!
Ja. Er Hjelp her tilfeldigvis?
Jeg fikk ikke høre ditt navn, madam.
Guttene kaller meg vanligvis Juanita.
Keiseren liker praktfulle kvinner.
- Han vil like deg. - Å, godt! Jeg har på de flate skoene.
Vi er selvsagt meget spente på å få høre forslaget til en traktat.
Godt. Jeg har tenkt mye på det og funnet ut av detaljene.
Hvis jeg bare kan komme på hovedpoengene, så er det bra!
La oss vente med forretningene, dere har hatt en strevsom reise.
- Vi burde si hei til keiseren. - Småen blir snurt ellers.
Først skal dere få et herremåltid som sømmer seg for spansk nobilitet.
Å, vidunderlig! Men vær forsiktig med champagnen. Donessæn har gikt.
Vel, om dere vil fortsette, så skal deres behov bli ivaretatt.
Mange takk.
Mens du er her med din søster, om du skulle ønske en fransk elskovsdrøm
sendt til ditt rom, så vil det bli arrangert.
Godt. Kanskje jeg tar to for å holde symmetrien perfekt.
- Jeg foretrekker to selv. - Helst tre, men det er tøft nok å få én.
Er dette rommet stort nok, eller foretrekker du en suite?
- Boris, jeg er redd. - Du? Jeg utvikler nebb og fjær.
- Hva skal vi gjøre nå? - Jeg synes vi burde dra nå.
Jeg drar ikke før vi har skutt Napoleon. Her.
Å, jeg forstår. Takk. Jeg er leiemorderen.
Husk, du kan ikke ta noen sjanser.
Forsikre deg om at pistolløpet er presset enten mot hodet eller brystet hans.
Og ikke trykk på avtrekkeren, Boris. Klem på den.
Hvor gikk du på manérskole? På et piratskip?
Bare la oss forsikre oss om at planene er klare.
OK. Du flørter med ham, ta ham tilbake hit etter middag,
bysser ham inn i en tilfredsstillende tilstand, og jeg skal skyte ham.
"Jeg skal skyte ham." Kan du tro at jeg snakker slik?
Ja. Det er ganske varmt i Spania på denne tiden av året.
Barcelona er varmere enn Madrid,
men barseliskene og madriskene er så forskjellige.
Er alle damene i Spania så vakre som deg, madam?
Vel, ikke alle. Du må ha noen villdyr.
Å, general.
Unnskyld meg, madam.
Ta det med ro. Du blamerer deg.
- Hei, dette er god champagne. - Skal du drikke en kasse til?
Det går bra, jeg trenger bare et par stive.
Et par stive? Du burde drikke et trekkpapir.
Å, jeg tror jeg hadde gleden av å møte din søster en gang.
- Min søster? Hvilken? - Jeg trodde du bare hadde én.
Én? Å, nei, nei.
Faktisk, vel, jeg har en halvsøster.
Vel, nei, ikke akkurat halv. Det er to femtedeler.
Mine damer og herrer,
Hans lmperium Høyhet, keiseren Napoleon.
- Så du er Don Francisco? - Ja. Jeg har en hilsen fra din bror.
Han sa du dro bort og aldri skriver. Han hører aldri fra deg.
Du tok barberhøvelen hans og ga den aldri tilbake.
- Dette er en ære for meg. - Det er en større ære for meg.
- Nei, en større ære for meg. - Nei, en større ære for meg.
- Kanskje det er en større ære for deg.
- Du må være Don Franciscos søster. - Nei, du må være Don Franciscos søster.
- Nei, du må være Don Franciscos søster.
- Nei, det er en større ære for meg. - Våre gjester har humoristisk sans.
- Hun er en spøkefugl. - Nei, du er en spøkefugl.
Nei, du er Don Franciscos søster.
- Skal vi spise? - Å, kan vi spise først?
Din søster og Hans Høyhet ser ut til å komme godt overens.
Synes du jeg er attraktiv som mann?
Ja. Jeg synes det er din største fordel.
Hvor mange av dine følelser for meg er fordi jeg regjerer over halve Europa?
Å, halvparten av følelsene mine. Det går opp i opp.
Vil du bli vanskeligere å erobre enn Russland?
Vel, jeg veier mindre.
- Jeg kommer på rommet ditt etterpå. - Bra. Jeg kommer på ditt.
Kom inn.
Sonja, jeg har tenkt på dette. Det er mord.
Hvis alle gjorde dette, så ville verden være full av mordere.
- Hva ville skje med eiendomsprisene? - Jeg vet det.
Hvis alle gikk på samme restaurant en kveld
for å spise blintzer, så ville det bli kaos. Men det gjør de ikke.
Jeg snakker om mord. Hun snakker om blintzer.
Hei, du sa selv at det ikke er noe rett og galt.
- Det er det du velger. - Det stemmer,
og jeg velger fare.
- Å, virkelig? - Nei, men det hørtes bra ut i kveld.
Å, Boris. Hvis vi bare kunne være barn igjen.
Ja, jeg vet det. Helst franske barn.
Den eneste virkelig lykkelige personen jeg kjenner er Berdykov, landsbyidioten.
Det er lettere å være lykkelig hvis din eneste bekymring
er å finne ut hvor mye spytt du skal sikle.
- Kyss meg. - Hvilken vil du ha?
- Gi meg en nummer åtte. - Det er to firere. Det er en lett en.
Kommer!
- Er du alene? - Selvsagt.
- Jeg trodde jeg hørte stemmer. - Jeg ba.
- Jeg hørte to stemmer. - Å, vel, jeg gjør begge rollene.
Champagne! Fra Frankrike.
Jeg ser du har med deg hele utstyret.
- Til øynene dine. - Til neseryggen din.
Mitt begjær kjenner ingen grenser.
Skal vi... i senga?
Skal vi hva i senga?
Tilgi mitt hastverk.
Vi har alltid hørt at spansk blod er det heiteste.
- Jeg hadde mitt kjølt ned for sommeren. - Du får bestemme farten.
Godt. Kan vi ikke bare sitte litt og bygge det langsomt opp?
Du må ikke nå høyden for tidlig. Da vil du være borte før midnatt.
- Du er en fristerinne. - Å, vær så snill, Eksellense.
- Kall meg Napoleon. - Godt. Du kan kalle meg Napoleon også.
Jeg har aldri møtt en kvinne som deg.
Jeg kunne hvilt mitt hode på din skulder for alltid.
Ja, det høres morsomt ut, med unntak av fettmerket.
Hans Eksellense.
- Hva var det? - Å, bare en bris.
En bris av mus. Mus, hva er forskjellen?
Hvis jeg hadde en kvinne som deg i stedet for min kone,
så ville jeg erobre hele Europa.
- Hva var det? - Hva? Å, det.
Jeg tror det var garderobedøren som slo igjen.
Man kan ikke være for forsiktig. Russisk undergrunn vil helst se meg død.
Jeg tar en stor sjanse på et okkupert territorium.
Jeg er omgitt av snikmordere.
Hver dag er et møte med døden.
Ja, vel... Dette er prisen man betaler for politisk makt.
Ja, livet på toppen er et helvete.
Det er derfor jeg nyter hvert minutt med deg.
Hvert sekund betyr noe for meg.
Det er derfor jo snarere...
Jo snarere vi fullbyrder kjærlighetens handling, jo lykkeligere blir jeg.
- Kom igjen. - Jeg kan ikke.
- Don Francisco. - Skyt!
Legg ned den pistolen. Hun er over 18.
Du er en tyrann og diktator og du starter kriger.
- Hvorfor går du gjennom min CV? - Drep ham!
- Vakter! - Nei.
Boris, vi er ikke her på ferie.
Jeg kan ikke skyte ham. Han er et menneske. Han vil blø på teppet.
Gi meg den pistolen.
Ser du? Det er ikke så lett.
Hvorfor? Hvorfor kan jeg ikke gjøre det?
Fordi det er moralsk galt.
- Kan du definere dine termer? - Det er et moralsk imperativ her.
- Hvor? - Ved å drepe ham, dreper du deg selv,
fordi vi er involvert i et slags totalt absolutt.
Kom igjen. Det er vi ikke. Du er panteistisk igjen.
Hvordan er det panteistisk? Vi relaterer alle universelt til en gigantisk enhet.
Kan du slå ham? Han er på vei tilbake. Bare gi ham et lite slag.
Vi har med et etisk spørsmål å gjøre.
Du skal ikke sitere Thomas Aquinas igjen?
Han sa "Drep aldri en mann, spesielt hvis det betyr at du må ta hans liv."
Hva er i veien?
Hvis vi ikke stanser ham, vil han brenne ned halve Europa.
Kanskje det vil bli den halvparten med huseieren vår på.
- Boris. For våre barn. - Vi har ingen.
- For våre foreldre. - De har ingen barn.
- Vel, jeg skal drepe ham. - Sonja.
- Det skal jeg. - Nei. Greit. Hør her,
kjør vognen foran. Jeg skal gå og drepe ham.
Se på ham. Hvis jeg ikke dreper ham, så lager han krig i hele Europa.
Men mord?
Hva ville Sokrates sagt?
Alle de grekerne var homoseksuelle.
Gud, de må ha hatt noen ville fester.
Jeg vedder på at de leide hus sammen på Kreta om sommeren.
(a) Sokrates er en mann.
(b) Alle menn er dødelige.
(c) Alle menn er Sokrates.
Det betyr at alle menn er homoseksuelle.
Jeg er ikke homoseksuell.
En gang var det noen kosakker som plystret etter meg.
Jeg har tilfeldigvis den slags kropp som hisser opp begge overbevisninger.
Men, du vet, noen menn er heteroseksuelle,
og noen er biseksuelle, og noen menn tenker ikke på sex i det hele tatt.
De blir advokater.
Mitt problem er at jeg ser begge sider i alle saker.
Jeg er for logisk. Du vet, verden er ikke logisk.
Hvordan kunne da Gamle Nehamkin være yngre enn Unge Nehamkin?
Jeg visste det var noe sprøtt med det da jeg var barn,
men hver gang jeg sa noe, så ville de slå til meg. Så...
Jeg er bare plaget av skyldfølelse, og jeg er fortært av anger
og nedslått av lidelse for den menneskelige rasen.
Og ikke bare det, men jeg utvikler
herpes på leppen min her, som tar kverken på meg.
Hva skal jeg gjøre?
Arrester denne mannen for mord. Heldigvis drepte han bare en etterligning.
Jeg gjorde ikke noe. Hei, kan dere ta det rolig?
Dere vrenger halsen min.
Den spanske regjeringen skal få høre om dette.
Don Francisco er ikke en mann som tar slike ting lett.
Der er Don Francisco.
Det er blitt gjort en feil. Jeg vet det - jeg gjorde den.
Ved et mirakel, klarte Sonja å komme unna franskmennene og unnslippe.
Jeg, med min vanlige flaks, ble kastet i en fuktig celle for å vente på henrettelse -
mitt favoritt-tidsfordriv.
Heldigvis var det et fransk fengsel, så maten var ikke verst.
Familien min fikk lov å besøke meg.
Husker du nabogutten? Raskolnikov?
- Ja? - Han drepte to damer.
Nei! For en grusom historie.
Bobick fortalte den til meg. Han hørte den fra en av Karamasov-brødrene.
- Han må ha vært besatt. - Vel, han var en umoden ungdom.
- Umoden ungdom? Han var en idiot. - Han oppførte seg såret og forulempet.
- Jeg hører han var en gambler. - Han kunne vært din dobbeltgjenger.
Virkelig? Det var nytt og ukjent.
Sønn,
i mange år har jeg spart dette stykke jord til deg.
- Se, det er et hus på det. - Ja, det er et pent lite hus.
Du har ikke kastet bort livet ditt, ser jeg.
Ikke la noen fremmede komme på det.
Nei, ingen fremmede.
Du er en skikkelig galning, du vet det?
Neste år har jeg planer om å bygge et gjestehus.
Å, et bitte lite gjestehus med en håndballbane,
og et knøttlite svømmebasseng for lopper eller noe?
Ja, vel, du får hvile deg litt i gummi-soverommet ditt nå.
- Hvem er du? - Jeg er en engel fra Gud.
- Du tuller. - Frykt ikke, Boris.
Du har levd et rettferdig liv,
og i siste minutt, rett før henrettelsen,
så har keiseren planer om å ta deg til nåde.
Virkelig?
Han vil lage et stort personlig show av sin generøsitet,
og du vil ha lært din lekse,
men du vil ikke bli henrettet.
Da finnes det en Gud.
Utrolig.
Moses hadde rett.
Han som lever i sannhet
og vil ha røkelse og myrra klint inn i kjeven i overflod,
han skal få dvele i Herrens hus
i seks måneder med mulighet til å kjøpe.
Men den onde mannen skal ha alle slags problemer.
Hans tunge skal kløyve ganen hans.
Og han skal snakke som en kvinne hvis du gransker ham nærme.
Og han skal...
Den onde mannen skal bli levert i fiendens hender
om de kan betale for leveringen eller ikke.
Og... Vent, jeg har mer
om den onde mannen.
Jeg skal gå gjennom dalen til dødens skygge...
Faktisk, nå som jeg tenker på det,
jeg skal løpe gjennom dalen til dødens skygge,
for du kommer deg raskere ut av dalen slik.
Og han som har rene hender og et rent hjerte er OK etter min mening.
Men han som tuller rundt med
fjøsdyr må voktes.
Jeg takker deg.
Greit, Grushenko, kom igjen. La oss gå.
Dere er sene. Jeg har ventet her siden halv sju.
- Du er fryktelig munter. - Du vet hvordan det er
når du er ekstra modig. Sannsynligvis ikke.
ROSENS BRYLLUP I ANNEN ETASJE RUSSlSK TANNLEGE, MESSANINETASJE
GRUSHENKO-HENRETTELSE, HOVEDETASJEN
Travel dag, he? Er det salg?
Ikke bind for øynene. Det er for tapere. Jeg liker å se hvor kula treffer.
Jeg lærte det under krigen. Jeg ble dekorert, skjønner du.
Lurer på hva keiseren gjør i dag?
- Klar. - Vil dere komme nærmere? Ikke bom.
Ser dårlig ut på rapporten.
Sikt.
Gud, keiseren holder meg på pinebenken.
Med anlegg for det veldig dramatiske... den listige jævelen.
Skyt.
Det er en veldig komplisert situasjon, kusine Sonja.
Jeg elsker Alexei. Han elsker Alicia.
Alicia har en affære med Lev.
Lev elsker Tatiana.
Tatiana elsker Simkin.
Simkin elsker meg.
Jeg elsker Simkin, men på en annen måte enn Alexei.
Alexei elsker Tatiana som en søster.
Tatianas søster elsker Trigorian som en bror.
Trigorians bror har en affære med min søster,
som han liker fysisk, men ikke spirituelt.
Natasha, det begynner å bli sent.
Selskapet Mishkin & Mishkin
ligger med selskapet Taskov & Taskov.
Natasha, å elske er å lide.
For å unngå lidelse, så må man ikke elske.
Men man lider hvis man ikke elsker.
Derfor er å elske å lide.
Ikke å elske er å lide. Å lide er å lide.
Å være lykkelig er å elske.
Å være lykkelig da, er å lide, men lidelse gjør en ulykkelig.
Derfor må man elske for å være ulykkelig,
eller elske å lide, eller lide under for mye lykke...
Jeg håper du får med deg dette.
Jeg vil aldri gifte meg.
Jeg vil bare skille meg.
Å, se. Det er Boris.
Boris, hva skjedde?
- Jeg ble lurt. - Hvordan?
Jeg vet ikke. En visjon sa jeg skulle bli benådet, men de skjøt meg.
Du var min ene store kjærlighet.
Mange takk. Det setter jeg pris på. Nå må du unnskylde meg, jeg er død.
- Hvordan er det? - Hvordan er det?
Du vet kyllingen på Treskys restaurant?
- Ja. - Det er verre.
Verre enn kyllingen på Treskys.
Å, vel, livet må gå videre.
De siste spor av en glitrende skumring
bak en aften som raskt blir mørk,
og klokken er bare 12.00.
Snart skal vi dekkes av hvete.
Sa du
hvete?
Hvete.
Jeg er død, og de snakker om hvete.
Spørsmålet er, har jeg lært noe om livet?
Bare at menneskelige vesener er delt i sjel og kropp.
Sjelen tar seg av de edlere aspirasjoner, som poesi og filosofi,
mens kroppen har all moroa.
Det viktigste, tror jeg, er å ikke være bitter.
Hvis det viser seg at det finnes en Gud, så tror jeg ikke at han er ond.
Jeg tror det verste du kan si om ham er at han er en tilkortkommer.
Tross alt er det verre ting i livet enn døden.
Hvis du noen gang har tilbragt en kveld med en forsikringsselger,
så vet du akkurat hva jeg mener.
Det viktigste her, tror jeg, er å ikke tenke på døden som en slutt,
men å tenke på den som en mer effektiv måte å redusere dine kostnader på.
Når det gjelder kjærlighet... Du vet, hva kan du si?
Det er ikke kvantiteten av dine seksuelle forhold som teller.
Det er kvaliteten.
Allikevel, hvis kvantiteten synker under én gang hver åttende måned,
så må du definitivt sjekke det opp.
Vel, det var alt fra meg, folkens.
Adjø.